Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ovo je onaj čudak iz Sopota. Gdje je naš svećenik?
Jesi li zaključala stražnja vrata?
Moj grijeh, moj grijeh, moj preveliki grijeh.
Provalnici, upomoć!
Bok, Patryk!
-Opet si se vratio? -Tišina.
Uza zid.
Ulazi.
Odjebi.
Jesi čuo? Odjebi.
Poštovanje.
Bez njega si ovdje najebao.
Beskoristan si i usamljen.
Kao taj pop.
Jedva je vidio i hodao,
a i svima je prodavao pamet.
Bio je i autsajder.
A u mome gradu, ako nisi jedan od nas,
nitko ne želi razgovarati s tobom.
Kad se ljudi zainate,
čak i Bog odustane.
Ali, začudo, on nije odustajao.
Vukao se na mjesta do kojih drugima nije bilo stalo.
Uvijek se mučio.
Zato je razgovarao s onima s kojima nitko drugi nije htio.
Hoćete si zapaliti?
Super.
Povucite dim, hajde.
Odlično.
Pozdrav.
Kao što hodočasnici pjevaju:
Pljugicu svoju zapali, neka gori
Pljugicu svoju zapali, aleluja
-Hvaljen Isus! -Pozdrav.
Od samoga početka nije imao velike šanse.
Kad se rodio, težio je manje od kilograma.
Sada ste na svojevrsnim praznicima.
Naravno. Lezite, odmorite se.
Možda su ga zato privlačili izgubljeni slučajevi.
Uskoro ćete puno hodati.
Četrnaest dana nakon ovulacije
možeš nekoga napumpati ako nemaš kondom.
Igrajmo na sigurno!
Odlično. Baš si se proslavio.
Koga zanimaju luzeri iz zanatske škole?
Ali on ih je pridobio.
Gubi se!
Tako smo se upoznali.
Jesi čuo?
Ali nije se sjećao toga.
Nadam se da nije.
Lik će otegnuti papke kad nas vidi, jebote.
Ušutite, molim, stišajte telefone.
I prestanite prostačiti
ili ću tražiti gđu Aniju da vas klistira.
Jebemti sve, bicikl nas je prestigao.
Jedino on nije otpisao te momke.
I oni mu nisu okrenuli leđa kad je tražio pomoć.
Znao je da će se gadno zamisliti zbog toga što će sad vidjeti.
Pazite, nemojte odmah na početku polomiti krevet.
Polako.
-Imate madrac? -Imam ga.
Dobra večer, g. Brunon.
Ja sam otac Jan.
Kako ste?
Složite ga.
-Boli vas? -Da.
Da.
Znam da boli. Dobro. Pomoći ćemo vam.
Ania.
-Baš je bilo gadno. -Stani.
Dobro.
Ali…
Nešto nije u redu? Ania.
Hvala. Hvala na požrtv…
Ania, hvala ti od srca. Čuješ? Hvala što si pomogla.
Molim te, smjena mi počinje za tri sata.
Znam kako ti je, ali što još mogu?
Nemamo novca, lijekova, zavoja.
-Ništa. -Znam.
Zbilja ti od srca hvala.
Imala je pravo.
Bilo je grozno ići u kućne posjete u ovakvoj olupini.
Onda je Jan učinio nešto ekstremno.
-Sine, poludio si. -Neću reći da nisam.
Što znaš o vođenju takve institucije?
Magda, reci mu nešto dok se nisam naljutio.
Što ja znam? Meni govoriš?
Zbilja misliš da ćemo Janu moći reći što treba raditi?
Već 20 godina ignorira naše savjete.
Nemaš li dovoljno problema?
Je li to vino iz diskonta?
-Da kušam. -Izvoli.
Bilo je na popustu.
Ja ću malo.
-Jako je. -Dobro će kliziti.
Prvo,
htio bih vam zahvaliti
na podršci.
Drugo…
Da, molim.
Drugo…
-Ne diraj to prstima. -Mama.
-Za tebe je zagorjeli. -Može.
Drugo?
Hvala lijepa.
Drugo, i ne uzrujavajte se. Nikog ne ignoriram.
Jako cijenim vaše mišljenje.
Ali nikad nas ne slušaš.
Treće… Filipe.
Mislim da to nije nikakva posebna umjetnost. Zar ne?
Magda, što će on raditi?
Postavit će vrata, prozore.
Krov.
I eto kuće.
Nije baš tako jednostavno.
Ako ti to možeš, jednostavno je.
Tvoj je posao teži.
Poziv je to, zlo jedno.
-Zvoni ti telefon. -Natoči mi još.
Uzdravlje!
Samo čas. Poslušajte me.
Javi se kad te ja zovem.
Podsjetit ću te da smo mi svećenici prisegnuli biti skromni i ponizni.
Mi smo Božji sluge.
Služimo ljudima, kao Isus.
Nećeš bez mog odobrenja graditi hospicij. Jesi čuo, jebemti?
Bog s vama.
Imao je svojega idola.
Jerzy, preklinjem te.
Zvao se Popopiełuszko.
Molim te, ukloni ovaj strah iz mene.
I jednoga je dana samo počeo.
Našao je parcelu i dignuo kredit.
I njegov se san počeo ostvarivati.
Nastavio je raditi ono što je uvijek radio.
I napokon se prestao bojati.
OTVORENJE HOSPICIJA SVETOG OCA PIJA
Nikoga nije otpisao.
Osim sebe.
Dobar dan, otac Jan Kaczkowski ovdje.
Predomislio sam se, ipak ću ići na MR.
Kad mogu očekivati nalaze?
Sve u svoje vrijeme. Pitajte na šalteru.
Dobro, na šalteru.
U redu, hvala.
Gotovina ili kartica?
Dobro si mi zabio kalu, Jerzy.
Sad me izvuci iz ove nevolje.
Glioblastom u desnoj polutci.
Gliom IV. stupnja.
Koliko je star brat?
Ima 35 godina.
Šest mjeseci. Svaki dan više je poklonjen.
Bojim se.
Razumijem.
Hvala, profesore. Oprostite na smetnji.
-Djede, hoćeš li mi popraviti konjića? -Evo me.
-Doviđenja. -Doviđenja.
Operirat ćemo ga. Dođi.
Bilo bi lakše da ne mičeš glavu.
Da ste me napravili s dobrim očima,
ne bih morao.
Možda bih napokon doznao da sam zgodan kao Brad Pitt.
Jer mama kaže da jesam.
Život nije fer. Stalno dobivamo kazne.
Jan je dobio tešku kaznu.
OPERACIJA U TIJEKU
A moja kazna?
Uvjetna.
Bar sam se zasad izvukao.
Kako si poslije operacije?
Nemam se čemu radovati. Imam rak.
Lijepo si to rekao.
Možda tako trebamo nazvati svoju knjigu?
Može, zašto ne?
Nemam što izgubiti. Ti misli na sebe.
Sviđa mi se.
DIVLJI SAM I HRABAR
Savršena naslovnica.
Došao je tvoj kolega u crvenom.
Ustani. Hajde, polako.
Običan si narcis i čudak.
A taj tvoj hospicij potpuno je ilegalan.
Izvoli vode.
-Hvala. -Polako.
Igraš na rak da postaneš popularan.
Zašto…
ovo radite, nadbiskupe?
Samo malo.
Hospicij
ne vodi crkva.
Temelji se na crkvenom učenju, ali nije u sustavu.
Samo da bude jasno.
Doista me…
uopće ne zanima kako ste došli
do svih svojih posjeda.
Kako se usuđuješ?
Ne zanima me.
Ne zanima me ni vaš alkoholizam.
I, uz dužno poštovanje, molim da mi to uzvratite.
Bog s vama.
Mama!
Njušiš li i ti sumpor?
Možda.
Kad gospodin ode, otvorit ćemo prozor.
Doviđenja, gospodine.
Toliko o slavi Rima.
Što je, Ziuk?
Je li bilo dobro?
Pablo, jebemu, koliko se dugo poznajemo?
Imaš tjedan dana.
Otvori!
Bok, mama.
Jebem mu mater!
Što?
Ljudi se boje ovakvih.
A mi se bojimo pisama s crvenim pečatima.
Najbolje ih je brzo otvoriti.
Zato što nekad umjesto o godinama zatvora govore o satima.
Satima rada.
Da, mislim da to neće biti problem.
Znate kako je.
Danas jeste, sutra niste.
Uh.
Hvalim Isusa.
Navijeke.
Došao sam na reha…
Odmaknite se, molim.
Danas vas je vrlo lako nanjušiti, gospodine.
Dakle, 360 sati društveno korisnog rada.
Čestitam. Carpe diem.
Što znate raditi, osim kršiti zakon?
Ne znam.
Bio sam građevinac.
Kratko. Što sam još radio?
Dobro, shvaćam.
-Što volite raditi? -Volim…
U principu što i svi ostali. Piti, ševiti i pare mlatiti.
Od bilo čega znam skuhati juhu. Znam popravljati.
Dobro. Sutra se javite gđi Aniji u uredu.
Dođite odmorni.
I trijezni kao zora.
Jedna pritužba i letite.
Izvolite.
Hvala.
„Piti, ševiti i pare mlatiti.”
Molim?
Mislio sam da imam sreće.
Starčeki u kolicima, čisto, ugodno mjesto.
Nisam u zatvoru, nego na odmoru.
Hej, mladiću, dođi sa mnom. Brzo.
Dođi. Ne moraš se bojati. Primi ga za kukove, nježno.
Koncentriraj se i brzo ćeš naučiti.
Primi ga. Nježno.
Tako.
Nisam to htio vidjeti, nisam to htio njušiti.
Morao sam se opustiti na nekom normalnijem mjestu.
Pusti ga!
Koji kurac?
-Pablo, vratit ću ti! -Tri dana!
Gdje je onaj nevoljnik?
Što ćemo, Patryk?
Sjedit ćeš i pušiti
ili ćeš biti čovjek i odraditi svoje sate?
Patryk, molim te.
Ako si odgovoran, ne odustaješ.
Ako nešto počneš, dovrši to.
A hospicij nije…
Nije samo ono što si vidio.
Onda? Pušiš li puno?
-Malo. -Malo manje ili malo više?
Ovisi.
Ovisi o tom kako si?
Slušaj.
Rekao si da znaš popravljati.
Znam ponešto.
U tome slučaju, sutra,
nakon što odspavaš, dođi u hospicij.
Daj mi taj džoint.
-Neki ionako misle da pušim travu. -Pušite li?
Ne. Ovo mi je prvi put, zbilja.
Gledaj.
Sunce malo, razvedri se
Tog oblaka crnog riješi se
Vidimo se. Bog s tobom.
Nema na čemu!
Možda me Jan odmah pročitao, tim svojim čudnim okom?
Ali nije me bilo briga.
Mislio sam samo ponešto zašarafiti, obojiti, premjestiti.
I, najvažnije, mislio sam da neću sresti Pabla.
Jebote.
Što ti radiš ovdje?
Odlazi!
Smjesta!
Oh, Patryk.
G. Henryk umro je prije 24 sata.
Zato smo ugasili svijeću.
Kako si?
Je li sve u redu?
Više-manje.
Više ili manje?
Shvaćam. Tako-tako.
Reci, razmišljaš li kad o Bogu?
Mislim da mu se živo jebe.
Konj na C6.
Misliš da se Bogu zbilja
za ikoga živo jebe?
Da, za mene.
-Zašto? -Zato što zna što sam radio.
Zar Bog jedini zna koliko si u životu zabrljao?
Puno pije, ima toga.
Koliko znam, nije to neka tajna.
Prvi program, politika. Drugi, filmovi.
Osmi program, pornići.
Ti odlučuješ kako ćeš živjeti.
Samo moraš ustanoviti što možeš sada, u ovome času.
-Sada? -Da.
Deda, je li ovdje što razjebano?
-Dobro jutro, oče. -Dobro jutro, pozdrav.
-Pozdrav, oče. -Pozdrav, gospođice.
Pozdrav, draga volonterko.
Čast mi je.
Hvaljen Isus Krist!
Pozdrav svima.
Uspravi se.
Patryk, kako ti ide?
Zamijenio sam gumice na pipama, popravio gđi Stanisławi svjetlo.
Kad ovo završim, vratit ću se ormarićima.
Patryk, polako. Jesi li bio na pauzi?
Zapalio?
Djevojka iz dvojke zamolila me da ovo riješim.
Gđa Agnieszka? Ima maloga sina.
Ima četiri godine, svaki dan je zove. Odnesi joj.
Napunit ćemo ga.
Kvragu.
Malo je kratko. Čekaj.
Okomito ili vodoravno?
-Nije važno. -Dobro, onda vodoravno.
Moraš glasnije.
-Oče? -Da?
-Mlada je. -Jest. Zašto?
Zašto je ovdje?
Zašto pitaš? Zanima te hoće li umrijeti?
Dragi sine.
Ako ovo gledaš, danas navršavaš 18 godina.
A i…
I u četvrtu.
Moramo prikupiti što više novca.
Ako se knjiga dobro proda, bit će dobro.
Koliko vremena?
-Što pitaš? -Znate, oče.
Koliko još imam vremena?
Doktori su mi dali šest mjeseci.
Vidjet ćemo koliko će mi Bog dati.
Zato hospicij moram ostaviti u što boljem stanju.
Zato moramo biti brzi. Pardon, malo sam skrenuo.
Uh, mogli smo se sudariti.
-Pazite kako vozite, oče. -Ne deri se na mene.
Sad sam pod stresom zbog vas.
Slušaj, imam tajnu misiju za tebe.
Bi li mi učinio uslugu?
Što ću imati od toga?
Napisao sam popis za dućan.
Sve mota oko malog prsta.
Osim vas, g. Roman, naravno.
Ne vjerujete da se čovjek može promijeniti.
Samo vi vjerujte, oče. Tako vam je lakše.
Što gledaš?
Hvala, gđo Grażynka. U čemu je problem?
Cijeli život imam posla s takvim bitangama i znam.
-Izvolite? -Evo.
Lopov je uvijek lopov.
Brže to, što radiš?
-Strpite se malo. -Žuri nam se.
G. Roman, što da kažem?
Pa, odlično igrate šah. Moje čestitke.
Gdje je ostatak?
Nacugat ćete se?
Odnesi to ocu Janu.
Bježi!
Vrati to g. Romanu.
Reci…
Reci da mu zahvaljujem
što je sudjelovao u rehabilitacijskom pokusu.
Sveznalica Roman pretpostavio je da ćeš uzeti lovu i zbrisati.
Kako ono, pješak može doći do druge strane, zar ne?
I to se zove promocija?
Promocija je situacija u kojoj pješaka
mogu zamijeniti jačom figurom.
Ali savjest ti to nije dopustila.
Nisam ni sumnjao u tebe, tako da znaš.
-Romane, svi… -Da?
Svi zaslužuju praštanje.
Nadam se.
Kako to da me Pablo nije ulovio?
Valjda je pobjegao iz grada.
Uglavnom, napokon sam mogao mirno spavati.
A Jan nije ni sanjao da će dolaziti sve više vjernika.
Što radiš ovdje?
Donio sam vam deku.
Izađi, molim te.
Pokucaj i pričekaj moj odgovor.
Odnesi to.
-Tko je? -Ja, nosim deku.
-Tko? -Jebemu.
Patryk. Nosim deku.
Izvoli, uđi.
Boli me dupe hoćete li upotrijebiti deku.
Otac mi je rekao da je donesem.
Ali bolje da se pokrijete, hladno je.
Je li nas čuo?
Iskreno?
Ne znam.
Ali mislim da jest.
Evo, Patryk vas drži za ruku.
I voli vas, jako vas voli.
Patryk, reci g. Józefu da ga voliš.
Volim vas.
Pomolimo se.
Gospodine, smiluj se.
-Ponovi, smiluj se. -Smiluj se.
-Gospodine, smiluj se. -Smiluj se.
Sveti Petre i Pavle, molite se za nas.
Moli se za nas.
-Molite. -Molite se za nas.
-Sveti Barnabo, moli se za nas. -Moli se za nas.
-Sveti Stanislave, moli se za nas. -Moli se za nas.
Sveti Martine, moli se za nas.
Sveti Patrik…
Veoma sam ponosan i ganut što sam poznavao takvog divnog čovjeka.
Uz vas sam i do kraja ću biti uz vas. Volim vas!
Čuvaj se, Joža.
Vidimo se na onom svijetu.
Nisam znao što da radim.
Zgrabio me za ruku kao da nešto želi od mene.
-Nešto je htio, nisam znao… -Prestani.
Savršeno si napravio sve što si trebao napraviti.
Hvala ti na tome.
Patryk.
-Pusti me. -Daj.
Ustaj. Jedan, dva.
Dobro.
Idi u krevet.
Popravio sam.
To ste vi?
Da.
Dobra fotka.
„Na pozornici je impresivna pojava.
Ona ne hoda, ona lebdi.
Možeš se zaljubiti u njezine oči.
Ali kad otvori usta, zvuči umjetno.
Posebno je završna scena podbacila.
Mladoj glumici nedostaje iskustva
ili možda samo treba boljeg redatelja.”
-Pomozi, molim te, zapela sam. -Zapelo je?
Treba gurnuti. Majku mu.
Odbila sam ga kad se udvarao. Bio je pokvarenjak.
„Nova zvijezda kazališnog nebeskog… svoda.”
-Hvala lijepa. -Za svoje godine.
Što radiš?
Drugi put ih sama nalakiraj, ja to ne znam.
Treba učvrstiti ručke u kupaonici.
Samo da skinem ruksak!
Daj, reci mu nešto.
Ići ćeš u pakao zbog varanja.
„Ne postoje dva ista poljupca.”
-„Ni ista pogleda u tvom oku.” -U tvoje oči.
Osjećam to u glavi, u srcu. I ovdje.
Ma, prestani!
Kad je dan lijep, još je teže.
Mogu samo promatrati.
Katkad i okusiti.
Zamolit ću kuharicu da ti skuha nešto fino.
Neće to ovdje moći skuhati.
Palačinke s rabarbarom i vinom? Kako ću ovdje doći do vina?
Kako to misliš?
Ne, hvala, ne mogu. Danas ne, došla sam biciklom.
Fantastično!
-Zbilja? -Da.
„Ne postoje dva ista poljupca.
Ni dva ista pogleda u tvom oku.”
-Tvoje oči! -Tvoje…
Gluposti!
Besmislice!
Patryk, čega se bojiš?
Da će me vratiti u zatvor.
Da će me Pablo ubiti ako ne vratim dug.
Dobro, ali čega se najviše bojiš?
Smiri se.
-Pogledaj me. -„Jučer…”
Opusti se.
Misli na to što čitaš.
Hajde.
„Kad je jučer netko kraj mene naglas izgovorio tvoje ime,
kao da je ruža uletjela kroz otvoren prozor.”
„Danas, kad smo napokon zajedno, lice okrenuh prema zidu.
Ruža? Kako izgleda ruža?
Je li to cvijet?
Ili možda kamen?”
Ubrao sam ti ružu.
-Prekrasna je! -Zar ne?
Piotr mi je uvijek davao ruže.
Znaš, to mi je bilo najljepše životno razdoblje.
Poginuo je u nesreći.
Patryk, mili.
Otvori gornju ladicu. Unutra je nešto za tebe.
U srebrnoj kutijici.
-U obliku srca. -Ovdje?
Da.
Ne mogu to primiti.
Premalen je za moje prste.
Što da radim s tim?
Kad upoznaš djevojku i zaljubiš se,
daj joj taj prsten.
Ali čuvaj tu ljubav.
Dobro?
Moram ići.
Čekaj.
Ostani još malo.
Dobro.
Hvala ti.
Pogledaj se.
Ondje ti je zrcalo.
Pogledaj se i reci mi što vidiš.
Patryk, našao si još jedan razlog za ljutnju.
-Oprosti. -Ne moraš se meni ispričavati.
Hania.
Čovjek koji umire
treba osjetiti da smije umrijeti.
A ti si htio gđu Haniju zadržati ovdje. Radi koga?
Ne radi nje. Radi koga onda?
Radi sebe.
Jebemti! Doktora!
Doktora!
Što sam joj trebao reći?
„Hvala, bili ste dobri prema meni?”
Trebao si sjediti uz nju
i držati je za ruku.
To je sve.
Jako je željela da nađeš svoje mjesto na svijetu.
Mislim da znam gdje je to mjesto.
Dođi, sve ću ti pokazati.
Ovdje držimo krumpire. Ovdje… To ćemo poslije.
Da, obuci to.
Tako. A ovdje…
Zašto gledate telefon? Radite!
Vidiš?
Oh, Patryk.
Evo ti taj.
Ne reži tako!
Jesi li posolio krumpire?
Zašto masakriraš rajčice?
Opet si mi ukrao krpu.
Odlično!
Jaje je svakako tvrdo kuhano.
Mogli bismo reći da je to jaje u oklopu.
Može poslužiti kao frizbi.
Nosi to!
Ovo je jaje u tangama. Prelijeva se na sve strane.
Odurno.
Nosi to. Nećeš nikoga trovati.
Dame i gospodo, ovo je preukusno,
potpuno produhovljeno poširano jaje.
Bravo. A sada to makni, molim te.
Sigurno će ti se svidjeti.
Sigurna sam.
Poriluk se ne reže tako!
Kakva lijena baba!
Hej!
Hej, curo! Curo!
Hej!
Daj da ti pomognem.
Ne trebam pomoć od seronje koji me zove cura.
I to je bila posljednja vreća. Bok!
Nisam seronja, kuhar sam.
A ti si volonterka. Službeno ti naređujem da se vratiš.
Daj da ti pomognem.
Jebote, ovo je grozno teško.
Izvoli u moje kraljevstvo.
Ovdje ima puno gorih dužnosti od rada u kuhinji.
Opusti se.
-Moraš tanje guliti. -Ruke k sebi.
Pokazat ću ti kako se to radi.
Mislio sam
da sve kasni pola sata zbog nečega važnog.
Sad vidim da nisam pogriješio.
Podgrijat ću palačinke, oče.
Podgrij sebe.
Żaneta.
Samo nemoj reći da te nisam upozorio.
On je okorjeli prijestupnik.
Vidimo se.
Palačinke malo sutra.
Tri mjeseca! U Krokowi!
Čovječe!
Volim te!
Stavi hobotnicu u vrelu vodu.
-Samo na minutu, znaš? -Onda u hladnu vodu.
-I tko će biti kuhar? -Tko?
-Tko će biti kuhar? -Tko?
Ja ću biti kuhar!
Jogurt, majoneza, češnjak, pasirana rajčica.
-S interneta? -Ne, iz glave.
Sranje!
PRAKTIČAN VODIČ DO BRAČNE SREĆE
Vidim da te zanima poezija.
Reci, jesi kad bio na televiziji?
Nego što.
Jesi? Na kojem programu?
Na benzinskoj.
Kamera me snimila kako kradem kobasice.
Odlično, imaš iskustva. Dakle…
Idemo.
-Na televiziju? -Upoznati ljude.
Gas do kraja!
Što radiš?
Uvijek se molim kad voziš.
Pohvalno.
Bog nije gnusni starac koji s oblaka govori:
„Kowalski, ne sviđa mi se tvoja ružna njuška, dat ću ti rak.”
Takav Bog ne postoji.
Nastavite, dobro je.
Dobro.
Ziuk, Jan je na televiziji. Pogledaj.
Evo me.
Ako u glavi tako zamišljate Boga,
onda vas, kao katolički svećenik, ne želim za vjernika.
Što je? Van.
Što je?
Zamijenimo se.
Kamo idemo?
U najveći pakao na Zemlji.
-Bok, Jan. -Pozdrav.
Ti si prvi gost.
-Zaboravio sam se upoznati. Jurek. -Bok.
Izvolite.
Onda ostanite iza monitora.
Daj ruku.
Koji je to vrag? Daj mi normalan mikrofon. Samo čas. Gledaj.
Bok, ljudi, došao nam je prvi gost!
Otac Jan Kaczkowski! Pozdravite ga.
Došao je sa sjevera Poljske.
VELIKI ORKESTAR BOŽIĆNOG DOBROČINITELJSTVA
Što bismo trebali reći voljenima
koji umiru,
koji su bolesni?
Mi smrtno bolesni…
ne očekujemo da nas tješite, tapšate po glavi,
da stalno ponavljate da će sve biti u redu.
Od vas trebamo drukčiju poruku.
„Ne boj se. Bit ću uz tebe u svemu.
Neću te ostaviti. Jer te volim.”
Ali da biste to mogli reći,
trebate cijeli život raditi na tome.
Morate se truditi.
Pogotovo kad su odnosi problematični.
Ništa nas ne oslobađa od odgovornosti
za njegovanje odnosa s onima koje najviše volimo.
Vrijeme.
Vrijeme je najveća dragocjenost koju jedni drugima možemo dati.
Naše vrijeme.
Dogovorimo se da ćeš me zvati otac
samo u službenim situacijama, može?
Samo me nemoj zvati Jasiek ili Janek ili ću te ubiti.
-Kako onda da te zovem? -Zovem se Jan.
Najbolje da me zoveš Johnny.
-Molim? -Stigli su nalazi.
-Smiri se. -Ništa ne razumijem.
Pročitaj što piše, mama.
-Kvragu, nisam uzeo poklopce. -Samo malo.
„Vidljiva je izraslina,
osobito u moždanoj šupljini desnog čeonog režnja,
u cirkumventrikularnoj i subkortikalnoj bijeloj tvari čeonoga režnja
s hiperintenzitetima tjemenog režnja…”
-Nema problema. -Čekaj.
Daj mi kavu.
„Hiperintenziteti tjemenog režnja vidljivi…”
Ne mogu, zvat ću te poslije.
Što je? Andiamo!
Idemo.
Pablo, ne ovdje, molim te.
Što to misliš o meni?
Uskoči, pokazat ćeš nam okolicu.
Dobro, dosta.
-Što je bilo? -Sve je u redu, mama.
Sjedni. Jedi. Donijet ću ti nešto.
Sjedni, sine. Da vidim.
Pokaži mi.
-Mama, prestani. -Dobro, čekaj.
Popij malo vode. Popij.
Voda je dobra, brodove nosi. Pij.
Tko ti je to učinio?
Kad god dođeš…
-Jebemu, mama. -Moram obrisati.
Kvragu.
Sine, što ti je?
Spavaj, tata, sve je u redu.
Stiglo ti je pismo.
Pismo s crvenim pečatima.
Sudovi nisu kao Pablo.
Da sam bar platio usrane kazne.
Sramio sam se od Jana tražiti novac.
Nadao sam se da su to nekako zaboravili.
Pozovite idućeg svjedoka, molim.
Navedite ime i dob, molim.
Jan Kanty Kaczkowski.
-Imam 37 godina. -Zanimanje?
Bioetičar.
Vodim Hospicij svetog oca Pija u Pucku.
Svećenik sam Rimokatoličke Crkve.
-Zna li svjedok zašto je ovdje? -Da, razumijem.
Što svjedok želi reći?
Časna sutkinjo.
Ponajprije, s obzirom na nedavne događaje
želim reći da se osobno osjećam uvrijeđeno
zbog toga što sud nema povjerenja u moj prijašnji iskaz.
I iskaz osoblja hospicija.
Svjedoku savjetujem koncizniji iskaz.
Časna sutkinjo.
Prava vrijednost ljudskoga bića
vidljiva je jedino u dodiru s istinskom ljudskom tragedijom.
Nisam Patryka Galewskog gledao kako pleše u klubu.
Vidio sam ga na mjestu punom smrtno bolesnih i umirućih ljudi.
Na takvome mjestu ne možeš samo besposličariti
i tako se riješiti obveze društveno korisnog rada.
Časna sutkinjo.
Je li optuženi Patryk Galewski glumio
kad je za ruku držao smrtno bolesnog usamljenog čovjeka?
U mislima…
vidim…
smiješke brojnih pacijenata.
Kad se čovjek koji umire
nasmiješi kad nekoga vidi,
taj je čovjek ili njegov najbliži rođak koji ga voli
ili jednostavno veoma dobar čovjek.
Čovjek kojemu vjeruje i čijem se društvu raduje.
Uzevši u obzir sve dokaze
i nedavna razmatranja,
sud zaključuje da je optuženik vješt manipulator
i da je tako stvorio lažnu sliku o sebi.
Sud ne vjeruje u optuženikovu rehabilitaciju
i odlučio je poništiti uvjetnu kaznu.
Određujemo kaznu od tri godine zatvora.
Samo to moraš izdržati.
Znam da ti to možeš.
Hoćeš li mi biti žena?
Hoćeš li se udati za mene?
Ozbiljno pitaš?
Dobro.
Dajem ti priliku da mi kažeš
da je ovo neka šala, to što me prosiš…
Prosiš me za ženu prije zatvora.
Jer ako se ne šališ, trebala bih te izbaciti!
Uzmi ga, molim te.
Kako bi to trebalo ići?
Objesit ćeš moju sliku kraj kreveta…
Karwowski opet luduje, ali držimo ga pod kontrolom.
Oh, Galewski, dobro došao natrag.
-S Grypserima. -Ne.
Što, ne želiš?
Neću biti zatvoren s njima.
Idemo.
Kako se držiš?
Navikao sam se.
Prvi put su me uhitili s 12 godina.
Pustili su me za 24 sata.
Otac me odveo prijateljima.
I počeo se hvaliti kao da sam pobijedio na natjecanju iz matematike.
Mislio sam da je to život.
Godina iza rešetaka, zatim šest mjeseci vani.
I znaš što?
Sada znam da se imam komu vratiti.
Upravitelj i ja nešto pokušavamo dogovoriti.
Vjerojatno od idućeg tjedna…
-Koji kurac?! Ubit ću te! -Svi uza zid!
Možda ćeš preko dana moći ići raditi u hospicij.
Pokušavamo ti smanjiti kaznu.
Pozdrav, nadbiskupe.
Govorio je kako čovjek mora paziti što i kako radi.
Treba dovršiti ono što počne.
Držati riječ.
On je svoju održao.
Smanjio mi je kaznu.
Divno je kad se imaš kamo vratiti.
-Gospodine, kad je svijeća… -Pozdrav.
Pablo.
Pablova mama završila je u hospiciju.
Johnny je radio ono u čemu je najbolji.
Primjećivao je, razumijevao i grlio.
Sve je organizirao tako da se mogu vratiti normalnom, poštenom životu.
Što je?
Ne šališ se?
Bit ćeš tata.
Bit ću tata.
To čudovište uništilo je moj život i život moje majke i sestre.
Neka umre sam, neka bude pravde na svijetu!
G. Marcin.
Vjerujte mi, molim vas.
Doista razumijem vašu situaciju.
Ne razumiješ!
Je li on tražio da me zoveš?
Dođi u Gdyniju ako želiš, pokazat ću ti ožiljke.
I ovo je tišina…
koju zapravo priželjkujemo.
Ali istodobno je se i veoma bojimo.
Zato što jako glasno čujemo sebe.
Uh.
Hvala.
Još ponešto mogu.
Sutra imaš razgovor u San Marcu.
Jan, ja to ne mogu.
-To je najbolji restoran u Trograđu. -Prestani!
Ne seri.
Najbolji si kuhar kojega poznajem.
Samo nemoj kasniti, dobro?
Jamčio sam za tebe.
Budi ondje točno u tri.
Imaš razgovor za posao.
Idem g. Romanu.
Reći ću mu loše vijesti. Ali takav je život.
Trebam uslugu.
Koliko ta sranja koštaju?
-Dvjesto zlota. -Koliko?
Ništa. Posudila sam na poslu.
-Imaš sve? -Imam.
Zvao je
vlasnik San Marca.
Sigurno postoji…
razumno objašnjenje za to što nisi došao.
Sigurno nešto što nisam uzeo u obzir
jer mi je karcinom valjda već pojeo mozak.
I sada mi kažeš što se dogodilo.
Gadno sam zajebao.
Što si mislio kako će ovo ići?
Koliko je sati?
Tri i tri minute. Idemo li u restoran?
Reci, što je bio plan?
Jebemti!
Dovesti svezanoga čovjeka ovamo i onda što?
Prisiliti ga da se pomiri s ocem?
Ali za tebe sam to učinio.
„Što god učinite jednomu od ove moje najmanje braće, meni učiniste.”
Jebemti! Ili je to istina ili je samo mit.
Želiš li biti otac ili običan bandit?
Nećeš me ti učiti što znači biti otac.
Hvala ti.
Naravno.
Vrlo ću rado doći i moliti.
Mogu li zamoliti
da mi pošaljete poruku?
Da, hvala. Doviđenja. Bog vas blagoslovio.
-Možeš napustiti neke dužnosti. -Ne, ne mogu.
Što se dogodilo?
Nekakva nesreća?
Da.
Idemo.
Izađi malo, umrijet ćeš u tom autu.
Ziuk, to je zvučalo malo nezgodno.
Ako Bog da, još ne bih umro.
U kakvoj to kretenskoj religiji moraš patiti da bi se spasio?
Zašto ti, a ne ja?
I ne propovijedaj mi o Kristovoj patnji
jer pucam od bijesa, jebemu!
Ziuk, prestani, molim te. Ne sada.
Već si učinio sve što si kao otac mogao učiniti.
Bio si odličan otac.
Jako sam zahvalan.
Ali daj prestani sebe kriviti.
To je moj život.
A sada se prestani miješati u moj poziv.
Hvala.
Idem sam.
Trebaš biti najbolji mogući partner…
Żaneti.
Najbolji.
Shvaćaš?
Razumiješ li?
I najbolji tata na svijetu.
Najbolji.
Da?
Roman Zalewski.
Ja sam njegov sin.
Jako mi je žao, ali vaš je otac sinoć umro.
Možete li ponovno provjeriti?
Žao mi je.
Kad vam prehlada otežava život…
Gle što sam kupila.
…ovaj će vam lijek sve olakšati.
Prije upotrebe pročitajte upute i savjetujte se s liječnikom.
Nepropisno uzimanje lijekova…
Moramo li to slušati?
I nastavljamo.
Nažalost, otac Jan Kaczkowski danas neće doći u studio.
Želimo mu sve najbolje.
Pustimo mu pjesmu, gas do kraja!
Broj je trenutačno nedostupan.
Jan.
Imaš posjet.
Bok.
Evo me.
Uz tebe sam.
Znaš…
Imat ćemo sina.
Mislim.
Imam predosjećaj da će biti sin.
Znaš kako ću mu dati ime?
Mama.
Stavi mu ruku na čelo.
UMJESTO DA NEŠTO ČEKATE, DANAS POČNITE ŽIVJETI
KASNIJE JE NEGO ŠTO MISLITE OTAC JAN KACZKOWSKI 1977. - 2016.
Fantastičan komad mesa u umaku ubacimo u usta
i preplavi nas taj jedan mistični doživljaj.
Čaša vina. Ako smo na odmoru, dvije.
Osjetite taj predivni okus i pomislite: „Bože, postojiš!”
Vino će dobro kliziti.
Najbolje je letjeti kao komad prtljage.
Dobro, ubaci.
Jednako reži, dobro?
Bravo.
Došla je tvoja žena.
Jan, hej.
Prijevod titlova: Vida Živković